![]() |
![]() |
![]() |
03.10.2010 14:50 | |
There are no translations available.
Тороп С.О.
Григорій Потьомкін та ананаси
«Из здешней оранжереи пошло 24 ананаса к Михайле Ларионовичу Кутузову. Он просил меня об них для подарка султану». (З листа правителя Таврійської області Катеринославського наміснитцтва В.В. Нечуй-Каховського до секретаря імператриці Катерини II В.Г. Панова від 3 жовтня 1792 року)
Мало хто знає, що генерал-майорові Голенищеву-Кутузову, майбутньому прославленому полководцеві війни 1812 року, іноді доводилося виконувати дипломатичні доручення. Восени 1792 року він відправився в Константинополь (Стамбул) для проведення переговорів з турецьким султаном. Слід сказати, що зі своєю місією Михайло Іларіонович впорався блискуче - султан відмовився від домагань на Крим і багатьох земель, які на той час вже увійшли до складу Російської імперії. І думається, що вирощені в Придніпров'ї ананаси зіграли в цих переговорах зовсім не останню роль.
![]()
Михайло Кутузов
Фото: www.tiras.ru
Свого часу мало хто повірив в завірення „короля Тавриди” Григорія Потьомкіна про те, що зовсім скоро „в цих краях благодатних ростимуть ананаси й інші заморські дивовижні рослини”. У Петербурзі багато хто відверто сміявся над безглуздими „прожектами” світлішого князя, проте, як це вже не раз бувало, „дивацтва” Потьомкіна почали утілюватися у життя.
![]()
Для виконання робіт по проектуванню першого „райського куточка” в Катеринославі (нині - м. Дніпропетровськ) він притягнув досвідченого майстра садово-паркової архітектури - англійця Вільямса Гульда. З часом такі куточки за задумом світлішого князя повинні були з'явитися й в інших містах Нижнього Придніпров'я. У 1789 році зусиллями турецьких військовополонених і більше ніж 200 місцевих жителів роботи в „райському саду” на території Монастирського острова в основному було завершено. З усього світу сюди привозили дивовижні заморські рослини, які „росли відмінно і весело”. Серед рослин, що прижилися, були і ананаси, якими генерал-майор Голенищев-Кутузов пригощав турецького султана. Видно, вони повинні були наочно продемонструвати владиці Османської імперії, які благодатні землі він назавжди втратив.
Цікаві описи „райського саду” Потьомкіна залишив архієпископ Катеринославський і Херсонський Гавриїл: «В саду находились, кроме великого числа здешних плодовитых деревьев, две оранжереи: одна ананасная, другая из лавровых, померанцевых, лимонных, апельсиновых, гранатных, финиковых и прочих заграничных деревьев, между которых некоторые столь обширны были, что ветви их расширились во все стороны от 38 до 40 аршин (от 76 до 80 метров)».
![]()
Катеринослав. Берег Дніпра у Потьомкинському саду. Початок ХХ ст.
Фото: www.gorod.dp.ua
![]()
Катеринослав. Берег Дніпра у Потьомкинському саду. Початок ХХ ст.
Фото: www.gorod.dp.ua
На жаль, грандіозним задумам по створенню „райських садів” в усіх містах нашого краю не судилося було збутися. У 1791 році помер Григорій Потьомкін, а імператор Павло I, який зайняв престол після смерті Катерини II, почав з маніакальною старанністю знищувати усі результати його праць. Він наказав перейменувати Катеринослав в Новоросійськ, а усі дивовижні рослини з „райського саду” Потьомкіна негайно розпродати. Це істеричне розпорядження було виконане: 507 заморських рослин, у тому числі і ананаси, продали за 1 039 рублів.
![]()
Катеринослав. Берег Дніпра у Потьомкинському саду. Початок ХХ ст.
Фото: www.gorod.dp.ua
Але на цьому дивна історія придніпровських ананасів не закінчується. Невідомо, хто саме придбав ананаси з „райського саду” Григорія Потьомкіна, але, на думку багатьох істориків, більшість дивовижних рослин дісталися генерал-лейтенантові М.В. Каховському - рідному братові колишнього Катеринославського намісника, в маєтку якого тоді була єдина в усій величезній губернії оранжерея. Ним і деякими іншими любителями „заморської дивини” був накопичений унікальний досвід по вирощуванню ананасів в спеціальних оранжереях і навіть в кімнатних умовах. У XIX столітті цей досвід поширився по багатьох великих і малих містах Катеринославської губернії, яка включала території сучасної Дніпропетровської, Запорізької і Донецької областей. Вирощуванням ананасів, «по вкусу ничем не уступающим привозимым из туземных краев, а по цене гораздо дешевле», займалися не лише дворяни, але й заповзятливі купці і навіть деякі представники інтелігенції.
![]()
Михайло Каховський
Фото: www.ru.wikipedia.org
Вирощували їх і в містечку під назвою Нікополь. Про це зокрема свідчить лист купця II гільдії Нікіфора Драгунцова, відправлений до Курської губернії на ім'я Федора Леонтьєва. Швидше за все, приятеля купця. Видно, у кінці XIX століття Нікіфору Драгунцову не раз доводилося бувати в Нікополі і відвідувати тутешні ярмарки. Він детально описує усі різновиди риби, які тут продавалися, причому назви деяких з них, як і їх зовнішній вигляд, думаю, давно вже забуті не лише простими нікопольчанами, але навіть досвідченими іхтіологами. Приводить купець і цікаві відомості про вирощування в наших краях ананасів. Ось витяг з його листа: «В Никополе, Александровске (ныне - Запорожье) и других здешних местечках не только дешевой чечуги и осетров купить можно. Приходилось мне видеть и ананасы, ничем от заморских не отличающиеся, которые местные жители выращивают, в том числе и для продажи, причем весьма выгодной. Выращивают их в деревянных кадках, держат в теплых комнатах без сквозняков, где растения чувствуют себя хорошо, да и растут быстро, вот только плоды при этом дают очень редко. А вот для того, чтобы плоды желанные получить, оранжерея нужна, ибо растения эти, как мне говорили, очень привередливы, болезненны и даже слабого похолодания не выдерживают - сплошь увядают. В оранжереях же им никакая лютая зима не страшна, а с уходом за ними даже один, не самый опытный и расторопный садовник справиться может. Главное только поливать обильно! Цветение ананасов в оранжерее и мне видеть приходилось. В следующий же раз, когда в этих краях снова побываю, постараюсь об ананасах и их выращивании побольше узнать. И может быть, выращиванием этих растений сам займусь, о чем тебе, Федор, обязательно сообщу».
![]()
Будинок купця Гусєва.
м. Нікополь. Початок ХХ ст.
Фото: авторський проект Костенко О."Никополь. Страницы истории"
Шкода, що Нікіфор Драгунцов не повідомляє про те, де саме знаходилася згадана в листі оранжерея. Швидше за все, до кінця XIX століття вони вже були досить широко поширені в маєтках поміщиків і купецьких садах.
![]()
Вид на Катеринославську вулицю з боку Міської Думи.
На задньому плані Свято-Покровський собор. м. Нікополь. Початок ХХ ст.
Фото: авторський проект Костенко О."Никополь. Страницы истории"
Катеринославські або Придніпровські ананаси здобули широку популярність далеко за межами великої губернії. Заповзятливі люди з усієї Російської імперії охоче переймали місцевий досвід вирощування дивовижних плодів, який на той час налічував вже більше ста років. Незабаром ананаси вже вирощували в спеціально побудованих для цього оранжереях в Києві, Варшаві, Курську, Воронежі й інших містах безкрайньої країни. Були виведені навіть нові сорти цих рослин. ![]()
Катеринославська вулиця.
м. Нікополь. Початок ХХ ст.
Фото: авторський проект Костенко О."Никополь. Страницы истории"
На початку XX століття ананаси з поміщицьких і купецьких теплиць були одним з улюблених ласощів членів царської сім'ї, а особливу пристрасть до них, по спогадах сучасників, випробовували великі князі Георгій Олександрович і Михайло Олександрович. У виданих на початку минулого століття кулінарних книгах можна знайти чимало цікавих рецептів по приготуванню з ананасів смачних і поживних блюд. Головні садівники імператорських дворів усієї Європи охоче приїжджали переймати передовий досвід своїх колег з Російської імперії. Варто відмітити, іноземцям було чому повчитися! Деякі наші ентузіасти на той час навчилися розводити в тепличних умовах такі екзотичні рослини, які навіть сьогодні можна побачити хіба що в найвідоміших ботанічних садах.
А потім настав революційний 1917 рік. Люди, які не одне десятиліття займалися вирощуванням ананасів та інших екзотичних культур, автоматично зараховувалися в розряд „контри” і „ворожих класових елементів”. Багато хто з них, рятуючись від переслідування, був вимушений поїхати за кордон. Сотні прекрасних оранжерей з рослинами, які в них знаходилися, піддалися безжальному розграбуванню і знищенню. Як відмітив відомий революційний поет: «Ешь ананасы, рябчиков жуй, день твой последний приходит, буржуй…». Так унікальний досвід вирощування цінних і поживних культур виявився втраченим на довгі роки.
![]()
Ананаси
Фото: www.povarenok.ru
Зовсім нещодавно один з провідних українських телеканалів в програмі новин показав сюжет про підприємця з Харкова, який, вирішивши відродити давно забуті місцеві традиції, у власноручно побудованій теплиці отримав перший урожай ананасів. Цілком можливо, що ці екзотичні плоди, які на смак нічим не відрізняються від заморських, а за ціною набагато нижче, в недалекому майбутньому з'являться на прилавках наших магазинів.
Рослини, які належать до роду ананас, нескладно вирощувати в домашніх умовах в порівнянні з іншими тропічними культурами. Субстрат для них складають, змішуючи торф, хвою і садову землю в співвідношенні: 2:1:1, додаючи 30 г комплексних добрив. В період цвітіння (раз в 20-30 днів) у воду для поливу додають комплексні добрива (5 г на відро). Ананаси люблять щедрий полив, багато сонячного світла і добре ростуть при температурі не нижче 20° С. Коренева система ананаса, як трав'янистої рослини, дуже невелика, тому пересадка в горщик більшого діаметру потрібна тільки молодим екземплярам. Максимальний розмір горщика - 15-20 см. Якщо зрізати верхівку з чубком і поставити її у воду, то незабаром біля її основи з'являться відростки, які можна висаджувати в землю. Ананаси добре цвітуть в кімнаті, але плодоносіння можливо тільки в опалювальних теплицях. У Росії і Європі розводять наступні види ананасів : ананас чубатий (особливо сорт „Портеанус”) і ананас приквітниковий (сорт „Триколор”). ![]()
Ананаси у кімнатній культурі
Цікаві факти
Переведення в електронний вигляд: Бутенко О.П.
|
|
Обновлено ( 16.12.2010 17:46 ) |